2010.11.12.
Somerset
Maugham: Csodás vagy, Júlia
(A Karinthy Színház és a
Kecskeméti Katona József Színház közös produkciója)
A
hosszú életű, 1874-ben Párizsban született és Nizzában,
1965-ben elhunyt William Somerset Maugham azon anyagilag elismert
írók közé tartozik, akik bármilyen témához és műfajhoz nyúlnak,
mindennel tetszést és kasszasikert aratnak. Erkölcsi megítélése
– főképp saját korában – azonban nem ilyen egyértelmű,
biszexualitása miatt sokan támadták, viszolyogtak tőle. Regények
tucatjait írta, filmforgatókönyveket is alkotott, színdarabjait
sorra játszották. Maugham alaposan és belülről ismerte a színház
furcsa, egyszerre életidegen és életet tükröző világát.
Nagy elődje és névrokona, Shakespeare is azt állítja az Ahogy
tetszik című vígjátékában: „Színház az egész világ, /
és színész benne minden férfi és nő.” Saját sok, igen
vegyes tapasztalata és ez a szállóigévé vált mondat inspirálta
őt Színház című regényének megírására, ami könyv
alakban 1937-ben jelent meg, és egy évre rá már Szerb Antal
fordításában magyarul is kézbe vehették az olvasók. A Színház,
annak ellenére, hogy a próza műnemébe tartozik, számtalan földolgozást
megért már. Legismertebb közülük az a film, ami 1962-ben Lili
Palmerrel és Charles Boyerrel a főszerepben készült. Egyetlen
Oscar-díjjal kitüntetett rendezőnk, Szabó István Csodálatos
Júlia címmel csupa hollywoodi A kategóriás színésszel,
Anatte Bening-gel és Jeremy Ironsszal 2004-ben álmodta filmre
ezt az epébe mártott tollal írt történetet. A Színháznak számtalan
színpadi adaptációja ismert, a legutóbbit „Buda népszerű
színháza”, a 29. évadját kezdő Karinthy Színház és a
Kecskeméti Katona József Színház közös vállalkozásában láthatják
az érdeklődők. Premierjét most október 8-án tartották.
Ez
a közös produkció szinte szó szerint követi a Maugham-regény
cselekményét. Az angol író kíméletlenül bánik a főhősnővel,
könyörtelenül leleplezi őt, roppant kritikusan tekint rá.
Julia Lambert karakterét nem egyetlen, hanem többféle színésznői
típusból gyúrta össze. A szerző nem úgy festi le az ötödik
X-éhez közelítő Julia Lambert-t, hogy kedvesnek,
rokonszenvesnek találnánk személyét. Szlenges kifejezéssel élve
bizony nem más, mint egy undok dög. Azon kívül, hogy zseniális
színésznő, nincs rajta semmi szeretnivaló, egy jó tulajdonsága,
vagy pozitív jellemvonása nem akad.
Nem kötődik senkihez, a házassága rég kihűlt, a fiát
is csak kisgyermekként viselte el, mert az újságokban remek
családi fotókat lehetett vele megjelente tni,
de az egyetemistától szinte fél, mert az éles szemű ifjú átlát
rajta, a képébe vágja, nincs igazi énje, mert megállás nélkül
szerepet játszik. Amikor Júlia beleszeret Tom Fennellbe, a
jelentéktelen, tőle jó húsz évvel fiatalabb férfibe, a könyvelőjükbe,
erről a vonzalomról is vitriolosan számol be a szerző. Majd
Miss Lambert megsemmisítő hadjáratát nem csupán szimpla női
féltékenységből elkövetett megtorlásként, hanem riválisa
lelki kivégzéseként mutatja be, mert a törtető, ráadásul
tehetségtelen Avice – most Joan Denver – rá merte tenni arra
a kezét, ami az övé: a szeretőjére és a férjére. Ebben a
Szalma Dorotty által rendezett előadásban Júlia ugyanolyan
rideg, önző és számító, mint a regénybeli. Semmi lágyság,
érzékenység, a férje iránti szeretetféleség vagy tiszteletféleség
sincs benne, a fiához is felszínes anyai viszony fűzi. A bosszúja
itt is ugyanolyan pusztító: kiütéses győzelmet arat hamvasszőkére
festett vetélytársnője fölött.
A
Csodás vagy, Júlia színészközpontú darab. Már csak amiatt
is, hogy az É. Kiss Piroska által tervezett díszletek éppen
csak jelzésértékűek, a komor, fekete dobozszerű színpadot
csillogó színészi játékkal kell színessé és élővé varázsolni.
Ötletes megoldás, hogy a világítás térkitágító eszközként
szolgál, ugyanis Júlia színigazgató férje többször úgy
utasítja a fénytechnika kezelőit, mintha ez a próba része
volna. Színésznőnek színésznőt, méghozzá jó színésznőt,
Thalia felkent papnőjét eljátszani igazán nagy kihívás! Júlia
megformálása bizony ilyen, ezért minden színésznő szerepálma,
mert igazán megmutathatják, „mit tudnak”. Sára
Bernadette-nek sikerül ez a bravúr. Igazán elismerésre méltó
teljesítményt nyújt. Márton András Michael Gosselynt, Júlia
urát olyan jámbor papucsférjnek ábrázolja, aki kellő és
hosszú türelemmel viseli el neje szeszélyeit, rosszkedvét,
felcsattanásait. Tomot, a sznob, éretlen ficsúrt Orth Péter úgy
jeleníti meg, hogy azon csodálkozik a nagyérdemű, miként
szerethet bele egy ilyen középszerű, nyámnyila alakba bárki
is. Pásztor Erzsi jelenlétének súlya van, a színészmesterség
minden csínja-bínja a kisujjában van. Ő Júlia karakán, sokat
megélt és tapasztalt öltöztetőjét, bizalmasát komikai
tehetségének ezer színével állítja a nézők elé. A pénzes
Dollyt Kéner Gabriella, a talentumok nélküli, felkapaszkodni vágyó
színésznőcskét Hajdú Melinda, Rogert, Júlia felvágott nyelvű
fiát Farkas Ádám, a mindenest Kiss Jenő játssza. Kellemes,
tartalmas kikapcsolódásban, szórakozásban részesül az, aki
megnézi a Karinthy és a Kecskeméti Katona József Színház
Csodás vagy, Júliáját. (Felső képen: Orth Péter és Sára
Bernadette; alsó képen: Sára Bernadette és Pásztor Erzsi.)
Dr. Petővári Ágnes
|